Min mor døde af lungebetændelse, da jeg var barn.
Min far havde deres bryllupskage i fryseren i ti år.
Efter begravelsen fik gartneren den. Han forsøgte at virke glad, -
- men den lille fremmede i hans hus var ikke nogen trøst.
En dag besluttede han, at vi skulle starte på en frisk -
- og flytte fra Texas til Fort Dupree i South Dakota.
Du får en dollar for at æde den collie.
Jeg vil ikke æde den for en dollar.
Det er vist heller ikke en collie. Men det er da en hund.
Pas på hovedet.
Du, Woody! Gi' en cigaret.
Woody ville ikke gi' en cigaret.
Han siger ikke meget.
Nej, han er ikke så snakkesalig.
Jeg anede ikke, at det, der startede i gyderne -
- i den her stille by, skulle slutte i Montana-ørkenen.
- De passer ikke. - Hvor ved du det fra?
- Hvilken størrelse er det? - Din størrelse.
- Giv mig en dollar. - Nej.
De koster 20 fra ny.
Se, om de passer dig.
Hun betaler aldrig sine regninger.
Det går galt, hvis hun ikke passer på.
Jeg har løftet skrald nok i dag, Cato. Vi ses i morgen.
- Grib! - Hvad mener du?
Dav, jeg hedder Kit. Forstyrrer jeg dig?
Nej.
Jeg ville lige hilse på dig. Man skal jo prøve alt én gang.
- Hvad hedder du så? - Holly.
Du, Holly . . . Du skulle vel ikke have lyst til at gå en tur med mig?
- Hvorfor? - Der er noget, jeg vil sige til dig.
Jeg er faktisk ret heldig.
De fleste har ikke så meget at sige, vel?
Jeg hedder i øvrigt Carruthers til efternavn.
- Det lyder som ''karrusel'', ikke? - Det er fint nok.
Der var heller ingen, der spurgte, om jeg ville hedde det.
- Går du stadig i skole? - Nej, jeg arbejder.
Som hvad?
Jeg kan godt lide at stå tidligt op, så jeg er skraldemand.
Holly!
- Jeg er ikke særlig vild med det. - Min far. Jeg må løbe.
Hvornår ses vi igen?
- Jeg ved, hvad min far vil sige. - Hvad?
- Skal jeg sige det lige ud? - Ja.
At jeg ikke skal vise mig sammen med en skraldemand.
- Siger han det? - Ja.
- Ved han noget om skrald? - ingenting.
Der kan du bare se.
Det interesserer ham ikke. Jeg må løbe.
- Hvem var det? - Bare en dreng.
Dræber det græsset? Du sprøjtede på mine fødder.
Hvad ville han?
Han ville bare spørge, om vi havde noget havearbejde.
Jeg sagde ''nej'' . Og at han skulle holde sig væk.
- Har du hørt det, Kit? - Nej.
- Eller læst overskrifterne? - Om hvad?
Du er blevet fyret. Sikke en nyhed, hva'?
Ja, der kan man bare se.
Jeg lægger nøglerne her, hvor der er brug for dem.
Jeg har min hund.
Har du haft arbejde før?
Ja, jeg har været kommunal skraldemand.
- Mistede du det arbejde? - Ja, ellers sad jeg ikke her.
- Hvorfor holdt du op? - Det havde jeg lyst til.
Hvad mener du selv, at du ville være god til?
Jeg kan ikke lige komme i tanke om noget.
Men skriv en seddel om, at jeg har været her.
Du kan nok få noget som kvægdriver.
Ja, hva' fanden. Man må bare håbe, det lufter lidt.
Jeg havde aldrig set nogen så flot. Han lignede James Dean.
- Dav. - Nu har jeg aldrig . . .
- Jeg har sagt op. - Alle tiders.
Det følte jeg var det bedste.
- Hvad laver du? - Spansk.
Hvordan siger man ''jeg har sagt op'' på spansk?
Noget med mi trabajo.
Jeg skal være cowboy nu. Eller overvejer det.
Det bliver vel en vane, som alt andet.
- Hvad siger du til det? - Det ved jeg ikke.
Så hører jeg vel trods alt ikke for, at jeg går i de her støvler.
Skal vi køre en tur?
Jeg skal lave lektier.
Tag dem med.
Nogen har smidt en pose på fortovet.
Sikke et rod, hvis alle gjorde det.
Dav.
- Du er rødhåret. - Ja.
- Er du blevet kaldt ''Røde''? - Ja, det bryder jeg mig ikke om.
- Hvorfor? - Det gør jeg bare ikke.
- Jeg har hovedpine. - Har du?
- Må jeg komme forbi i morgen? - Ja.
Kit passede kvæg, mens jeg passede mine studier.
Efterhånden blev vi forelsket.
Jeg var ikke så populær og undrede mig over, at han brød sig om mig.
Især, fordi han kunne have fået lige den pige i byen, han pegede på.
Men han sagde, at det ikke var sex, han var ude efter, -
- og at det kunne jeg tage som en kompliment.
Han havde aldrig mødt en pige på 15 år, som var så moden.
Han syntes, at jeg så godt ud, -
- og at alt, hvad jeg gjorde, var fint.
Det var også helt i orden, at jeg ikke sagde så meget.
Sikke et dejligt sted.
Ja, det er dejligt med træerne.
Og blomsterne.
Vi plukker dem ikke. De er så pæne.
Det bestemmer du.
Far måtte ikke vide noget. Han havde fået et føl på tværs, -
- eftersom Kit var 1 0 år ældre og kom fra små kår.
Vi havde ikke meget tid sammen, men levede for de dyrebare stunder, -
- hvor vi kunne være sammen og glemme alle sorger.
Min mave knurrer.
Der står en gammel slikkepind. Vil du have den?
Nej.
- Så tager en anden den. - Jeg er ligeglad.
Børnene spiser sådan noget i Korea.
På kvægfarmen tænkte han på, hvordan jeg så ud aftenen før.
Hvordan jeg kørte fingrene over hans hår og hen over hans læber.
Han ville dø sammen med mig, og jeg ville fortabe mig i hans arme.
Det eneste, jeg gjorde galt, var, at smide min fisk ud, da den var syg.
Siden fik jeg en ny, men det blev ved med at plage mig.
Han var syg. Der var ikke noget at gøre.
- Det var der vel ikke. - Altså?
- Det skræmte mig. - Ja . . . .
Jeg havde ikke noget imod at fortælle Kit det.
Han var også ude for sære ting. Og gjorde også nogle sære ting.
Han forfalskede altid sin underskrift -
- for at forhindre, at andre lavede falske papirer med hans navn på.
Og når han lå i sengen om natten, -
- hørte han en lyd, som om nogen holdt en konkylie hen til hans øre.
Han så mig komme hen imod sig i smukke, hvide kjoler -
- og lægge en kold hånd på hans pande.
Gik det, som det skulle?
Ja.
- Er det det hele? - Ja.
- Hvorfor taler man så meget om det? - Aner det ikke.
Godt, det er overstået. Jeg troede, jeg skulle dø.
Bryde sammen eller sådan noget.
Kan du se det der træ i vandet?
Ja, floden må have skyllet rødderne væk.
Du er ligeglad med, hvad jeg siger.
- Ved du hvad? - Nej?
Lad os knuse vores hænder med stenen, så glemmer vi ikke denne dag.
- Det vil da gøre ondt. - Ja, netop, dit fjols.
Du skal ikke kalde mig fjols.
Godt, men jeg beholder den som et minde.
Måske en, der er lidt lettere.
Kit svor, at han aldrig ville lade noget komme imellem os.
Han skrev det ned og lagde det i en æske med nogle af vores ting -
- og sendte det af sted i en luftballon fra skralderuten.
Hans hjerte var fuld af længsel, da han så den drive væk.
Han må have fornemmet, at vi aldrig ville blive så lykkelige igen.
At de dage for altid var slut.
Far fandt selvfølgelig ud af, at jeg var gået bag hans ryg.
Jeg har aldrig set ham så vred.
Som straf for mit bedrag gik han ud og skød min hund.
Han tvang mig til ekstra musiktimer på skolen -
- og til at blive der, til han hentede mig.
Når klaver ikke kunne holde mig fra gaden, så kunne klarinet måske.
Det er pænt.
Hvad laver du her?
Det er vel ikke ulovligt.
Kender du Holly?
Hun betyder utroligt meget for mig.
Før hende skulle man ikke spørge mig, hvordan det gik med min pige.
Jeg havde faktisk ikke nogen.
lkke det?
Er det i orden, at jeg læner mig op ad din Willys?
Jeg har også stor respekt for hende.
Mere kan jeg ikke sige.
Det er ikke godt nok.
Hvordan ville det gå hende, hvis hun blev sammen med en som dig, Kit?
Hun ville have det fint.
Og ellers kunne hun jo bare rejse.
Det ville jeg ikke sige noget til.
Jeg ville sige til folk, at jeg havde fortjent det.
Du skal ikke vise dig her mere.
Er du med?
Du er noget for dig selv.
Folk er så forskellige.
Dav.
Hvad laver du?
Jeg har en revolver her. Sådan en er rar at have.
Hvad er det, du laver?
Forsvind med dig.
Jeg har planlagt det hele.
Og jeg tager Holly med mig.
Godt, knægt. Nu melder jeg dig.
- For hvad? - For at komme her med en revolver.
- Vel gør du ej? - Hvorfor ikke?
Det kan jeg ikke tillade.
Hallo!
Vent lidt!
Hvad nu, hvis jeg skød dig?
Hvad ville du sige til det?
Vil du høre?
- Kit! Kit! - Hvor skal du hen?
Far?
Det er Holly.
Har du det godt?
Jeg gik ind ad hoveddøren.
Hvor slemt er det?
Lad mig se efter.
Vi må hellere tilkalde lægen.
Jeg fortæller, hvad der skete. Det, jeg nu så.
Det går nok ikke.
Han behøver ikke have læge.
- Er du sikker? - Du kan selv se efter.
Jeg har fundet en brødrister.
Bare rolig, skat. Jeg . . .
Måske skulle vi fortælle nogen om det her.
Det har du allerede sagt. Det er for sent nu.
Hvorfor?
De vil da ikke tro på mig. Og heller ikke på dig.
Tænk, hvis naboerne har hørt det.
Det ville ikke være så godt.
Jeg kommer tilbage.
Ring bare til politiet, hvis du vil. Så er det bare ikke sjovt at være mig.
Holly og jeg tager livet af os selv, ligesom jeg tog livet af hendes far.
Stor beslutning, hva'?
Der er grunde nok, men jeg har ikke tid til at forklare dem nu.
Men han provokerede mig altså til at pløkke ham.
Det var sådan, det var. Pløk.
30 SEK. lGEN
Vi er kede af det.
lngen går glade ud af det her, og da slet ikke os.
Men vi har også haft det sjovt. Det er ikke alle, der kan sige det.
Og så slutter jeg. Jeg har ikke mere at sige.
Tak.
STEMMEOPTAGER Privat lydstudie
... Holly og jeg tager livet af os selv.
Ligesom jeg tog livet af hendes far.
Kit lod pladen køre, så statsadvokaten kunne finde den.
Han forsøgte at vinde tid.
Kit bad mig hente skolebøgerne, så jeg ikke kom bagud.
Vi skulle starte på en frisk og tage navneforandring.
Han skulle hedde James og jeg Priscilla.
Vi skulle gemme os oppe nordpå, -
- hvor folk ikke stillede så mange spørgsmål.
Jeg kunne have listet af eller gemt mig i fyrrummet.
Men jeg følte, at Kid nu var min skæbne på godt og på ondt.
Hellere tilbringe en uge sammen med en, der elskede mig, -
- end år efter år i ensomhed.
Hvordan har du det?
Fint. Jeg er lidt træt.
Det er jeg også.
Vi gemte os i vildnisset ved en flod i en lille skov af bomuldstræer.
Vi byggede hus i træerne -
- med tamariskvægge og pilegrene som gulv.
Der var ikke en plante i skoven, vi ikke kunne bruge.
Vi lagde planer om tunneler under skovbunden.
Det første, vi gjorde hver morgen, var at vælge et nyt kodeord.
Nogle gange stjal vi en høne eller et kornneg -
- eller meloner fra en mark.
For det meste lå vi bare på ryggen og kiggede på skyerne.
Det var som at være i en stor marmorsal, -
- når vi talte lavmælt og hørte den mindste lyd.
De havde kun fundet et skelet, så vi vidste, at de ledte efter os.
Kit sørgede for, at vi var beredte.
Han lærte mig at bruge en revolver. At skille den ad og samle den -
- i tilfælde af, at jeg skulle fortsætte alene.
Han sagde, at hvis djævelen kom efter mig, kunne jeg skyde ham.
En dag bar jeg 1 4 kilo brænde 8 kilometer.
En anden dag prøvede jeg at lægge makeup på øjnene.
Vi havde kriser ligesom alle andre par.
Kit beskyldte mig for køre på frihjul, -
- mens jeg nogle gange ønskede, at han druknede, mens jeg så på.
Hold en pause, Røde.
Afslappet liv, hva'?
Men for det meste havde vi det godt og var fortsat forelskede.
En af hønsene døde i nat.
Jeg var ved at træde på den.
''Kon-Tikis bevægelser var lidt anderledes, end de plejede at være. ''
''Vi var blevet følsomme over for tømmerets rytme. ''
''Jeg frygtede suget fra kysten og var altid på dæk og oppe i masten. ''
Han var nervøs.
''Tiden gik. Ved daggry, lige før 6, kom Torstein ned fra mastetoppen. ''
''Han havde set en stribe små palmeøer forude. ''
Jeg kom til at elske skoven. Kurrende duer og guldsmedes summen -
- gjorde det ensomt, som om alle var døde.
Når bladene raslede over os, -
- var det, som om ånderne hviskede om de ting, der generede dem.
En dag, hvor jeg kiggede på nogle billeder i fars forstørrelsesglas, -
- slog det mig, at jeg bare var en pige, -
- hvis far var skiltemaler, og som havde så og så mange år at leve i.
Jeg fk kuldegysninger og tænkte på, -
- hvor jeg ville stå lige nu, hvis Kit ikke havde mødt mig?
Eller dræbt nogen?
Lige nu.
Hvis min mor aldrig havde mødt far.
Hvis hun ikke var død.
Og hvordan ser den mand, jeg skal giftes med, ud?
Hvad laver han lige nu? Tænker han på mig lige nu, -
- tilfældigvis, selvom han ikke kender mig?
Kan man se det på ham?
De følgende dage levede jeg i frygt. Ønskede, at jeg ville falde i søvn -
- og komme til et fortryllet land, hvor det her aldrig var sket.
Hvad?
Af sted med dig! Løb!
Der kommer nogen!
Gem dig!
Halløj!
Holly!
ind i bilen med dig, Røde.
Den har vi ikke brug for.
Kit havde det dårligt med at have skudt dem ned bagfra.
Men han sagde, at de var nogle svinepelse.
Han havde hørt dem sige, at de kun var ude efter dusøren.
Det var noget andet med ordenshåndhævere.
De gjorde deres arbejde og fortjente en chance, men ikke dusørjægere.
Vi søgte tilflugt hos en af Kits venner fra skraldemandsruten.
- Hvordan går det, Cato? - Meget godt.
Tag svinet.
Hvad har du lavet?
Passet huset her for en i byen. lkke noget særligt.
Vi er da i det mindste ikke skraldemænd.
- Hvor har du de gevirer fra? - De hører til huset.
Du skal hilse på min pige, Cato.
Holly Sargis.
Dav.
En fyr på en galeanstalt gik nøgen rundt kun iført hat og handsker.
En sygeplejerske sagde: ''Sådan kan du ikke gå rundt. ''
Han svarede: ''Her kommer alligevel aldrig nogen. ''
Så sagde sygeplejersken: ''Hvorfor har du så hat og handsker på?''
Og fyren svarede: ''Man ved jo aldrig. ''
Er den ikke sjov?
Tjo . . .
Hun spiller også klarinet.
- Går du ikke og keder dig her? - Jo, nogle gange.
Forleden fandt en gut, som pløjer marken, nogle gamle mønter.
Nogle gamle, spanske mønter.
- Sagde han det? - Nej, han viste mig en.
- Hvordan så de ud? - Sådan nogle runde nogle. l guld.
- Hvor henne? - Derhenne på marken.
Jeg kan godt vise jer stedet.
Jeg skal lige spise færdig.
Vi overvejer at tage til Texas. Der er nogen, Holly vil besøge.
Bagefter ved jeg ikke rigtigt. Det siges, at der er rart i Mexico.
Måske skulle jeg hente en skovl, Kit.
- Jeg kommer bare. - Godt.
Jeg fandt et låg. Det lå på jorden.
Lad det ligge. Det er beskidt.
- Du ramte ved siden af. - Du er en skiderik.
Du kaster store!
Cato!
Skovlen ligger i bilen.
Kit sagde ikke, hvorfor han skød ham. Det kunne bringe ulykke.
Og lige nu havde vi brug for alt det held, vi kunne få.
Du har aldrig fortalt mig om hende.
Se alt det lort.
Hvordan har han det?
Jeg ramte ham i maven.
Er han sur?
Det sagde han ikke noget om.
Gammelt lort.
Han stjal det bur. Jeg så det selv.
Vi har alligevel ikke råd.
Jeg kigger bare.
Tag og gå ind og hold ham lidt med selskab.
- Dav. - Dav.
Er det en edderkop der i flasken?
Ja.
Hvad giver du den?
Fluer. Græshopper, når jeg kan fange dem.
Bider den?
Den har aldrig bidt mig.
Dav.
- Dav. - Hvor er Cato?
- Han er taget af sted. - Af sted?
- Ja. - Hvorhen?
Det måtte jeg ikke sige.
Han sagde, at du skulle give os kørelejlighed ind til byen.
Det er din Studebaker, ikke?
- Jeg skal ind og hente noget. - Det kan jeg ikke give dig lov til.
- Hvad? - Hvis du går derind, dræber jeg dig.
- Hvad forgår der? - Jeg tager ingen chancer.
Kom herud, unge dame.
Lad os gå ud på marken. Kom. Drop det der. Jeg holder øje med dig.
- Er du med? - Må jeg lige . .?
Dav.
Hvad sker der med Jack og mig?
Spørg Kit. Jeg lyder hans mindste vink.
Godt.
- Hvad hedder din ven? - Jack.
- Elsker du ham? - Det ved jeg ikke.
Jeg bliver hos Kit. Han føler sig fanget.
- Det kan jeg tænke mig. - Kender du ikke det?
Kom, l to. Ned i kælderen.
Af sted.
- Lover l at blive der i en time? - Ja.
- Vil du have, at jeg skal tro på det? - Ja.
Jeg lukker døren.
- Tror du, jeg fik dem? - Det ved jeg ikke.
Jeg går ikke ned og kigger efter.
Jeg var rystet. Kit var den mest skydegale person, jeg havde mødt.
Han siger, at når det gælder, er det i orden at dræbe vidner.
Men så måtte man tage konsekvensen og ikke pive bagefter.
Han havde kun virket voldelig en gang før, -
- hvor han sagde, at han ville udplyndre nogle fyre.
Man kan kende en person uden egentlig at kende ham.
Nu ser det sort ud for os. Hvis de fanger os.
Hvorfor lagde du ham derind?
For at få ham væk fra solen.
Jeg skammede mig ikke eller var bange, følte mig bare lidt lammet.
Som når man sidder i et badekar, hvor vandet er løbet ud.
- Er du træt? - Ja.
Du ser også træt ud.
Når det her er overstået, skal du have en stor bøf.
Jeg vil ikke have bøf.
Lad os nu se.
Det giver de mig nok også skylden for.
De svin.
Hele landet var på jagt efter os. Hvor ville Kit slå til næste gang?
Fortove blev øde. Forretninger lukkede og trak rullegardinerne for.
Der blev dannet vagtværn fra Texas til South Dakota.
Børn blev kørt i skole under skarp bevogtning.
En berømt detektiv kom fra Boston. Han fandt ingen spor.
Folk sov med lyset tændt.
Min klarinetlærer sagde, at det ikke var min skyld, men det mente andre.
Torsdag lod guvernøren i Oklahoma nationalgarden -
- bevogte Federal Reserve Bank i Tulsa, fordi Kit ville røve den.
Det var, som om russerne havde invaderet landet.
Vi havde brug for forsyninger og tog hen til en rigmandsvilla.
Kit mente, at det var sikrere og hurtigere end at handle.
En stuepige kom.
Hej, jeg skal efterse el-måleren. Jeg har mit værktøj her.
Det er Holly. Hun er fra Texas.
Vi hørte siden, at hun var døv. Det havde vi ikke engang vidst.
Undskyld.
- Dav. - Ja?
- Bor du her? - Ja.
Undskyld, vi trænger os på. Er her andre end jer to?
Nej.
Helt fint.
Vi er på flugt, og . . .
. . . vil gerne være her et par timer. Er det i orden?
Bliv, så længe l vil.
Næste gang, jeg ringer, betyder det, at vi smutter.
Jeg efterlod Kit i stuen og gik en tur.
Det var en stille, klar morgen, men det bemærkede jeg ikke, -
- for jeg var fordybet i tanker og tænkte end ikke på at stikke af.
Verden var en fjern planet, jeg ikke kunne vende tilbage til.
Et dejligt sted, fuld af ting, man kan glæde sig over.
Lyt til dine forældre og lærere.
De er forstående, og de er ikke fjender.
Og der er altid en lille chance for, at du kan lære noget.
Prøv at være åben. Prøv at forstå andres synspunkter.
Tag hensyn til mindretallets mening, -
- men slut dig til flertallets mening, når først den er accepteret.
Holly og jeg har selvfølgelig haft det sjovt, selvom det har været hektisk.
lndtil videre går det fint. Var ikke blevet taget. Undskyld grammatikken.
Dav.
Kit leger med diktafonen nedenunder.
Nogle gange opfører han sig, som om han er gal i knolden.
Håber aldrig, der bliver noget galt med min.
Tror du, han er sindssyg?
Han er lidt underlig.
Folk påstår, at jeg kan sno ham om min lillefinger.
Men jeg har aldrig bedt ham skyde nogen.
- Sikke et skønt hus. - Tak.
Dav.
- Dav. Er mr. Scarborough her? - Ja.
Han har bare influenza. Han er syg.
- Virkelig? - Ja.
Jeg byder dig ikke ind. Det smitter. Vi skal jo nødig have en epidemi.
Nej, da. Men han ringede i aftes og bad mig komme forbi.
Han havde det ikke i aftes.
- Hvad er det? - Vil du give ham en besked?
Ja.
Undskyld, men jeg er nødt til at gå ind igen.
Farvel.
Kom, Tex. Vi smutter.
- Dav. Hvad laver du? - Tænker.
Sådan kan man også slå tiden ihjel. Har hun det godt?
- Ja. - Godt.
Vi låner Cadillac'en et stykke tid. Hvad siger du til det?
- l orden. - Bare rolig. Hun skal ikke køre.
Værsgo.
En liste over det, jeg har lånt. Bilen er med.
Lad os komme af sted, ma'am. Den vej.
Kom nu.
Er vi venner?
- Ja. - Så ingen numre.
Varer.
Han kan sælge den liste med min underskrift på.
- Hvorfor går du altid foran mig? - Hvorfor går du altid bag mig?
Lad være!
- Har du prøvet det før? - Nej.
- Sikker? - Ja.
Det vil jeg aldrig kunne vide med sikkerhed.
Det må koste det hvide ud af øjnene at have det her sted.
Plænen. Gas og el. Sækspindere.
Plus vedligeholdelse af bilerne.
Man tror, at ens problemer er løst, hvis man får lidt penge.
Men det er de ikke.
Jeg vil gerne væk herfra.
Så snart jeg får startet bilen.
Og sat min hat.
Af frygt for vejspærringer kørte vi over Great Plains.
Kit sagde, jeg skulle nyde landskabet, og det gjorde jeg.
''Rygte: Pat Boone overvejer at opgive sin karriere -
- for at gøre sin uddannelse færdig. ''
''Faktum: Pat har sagt til nære venner, at så længe karrieren kører så godt, -
- må uddannelsen vente. ''
Jeg forstår ham godt.
''Rygte: Frank Sinatra og Rita Hayworth er forelsket. ''
''Faktum: Sandt nok, men ikke i hinanden. ''
Ja.
Gennem ørken og taffelland, gennem kilometervis af åbent land -
- flygtede vi af sted -
- langs telefonledninger mod Montanas bjerge.
Kit kørte en ko ned for at spare patroner, og så stegte vi den.
Engang måtte vi spise vadegræs. Det smagte af kål.
Benzinen fk vi fra lækkende rørledninger på vejen.
Det hedder ""drypbenzin"" på de kanter.
Efterhånden nærmede vi os grænsen.
Kit var glad og bandede South Dakota langt væk.
Hvis kommunisterne smed en a-bombe, -
- ville han ønske, at det blev midt i Rapid City.
Der har vi Montana.
Jeg har aldrig været i Montana.
En af mine bekendte har været der, men jeg har ikke.
Jeg har ikke skullet noget der.
Deres statsfugl er lærketrupialen.
Vi levede ensomt og hørte ikke hjemme nogen steder.
Kit sagde, at jeg hellere skulle sige ""alene"".
Jeg sagde til ham, at vi ikke kunne blive ved med at leve på den måde.
Hvorfor ikke? Jeg har det sjovt. Jeg brokker mig ikke over noget.
Jeg føler mig som et dyr. Her er ikke noget bad -
- og ikke noget sted, man kan få noget ordentligt at spise.
Jeg fanger en stor ørred til dig, når vi kommer op i bjergene.
Alle elsker ørred.
Jeg mener det.
I det fjerne så jeg et tog køre tværs over sletten -
- som karavanen i ""Marco Polos eventyr"".
Det var det første, vi så til civilisationen i ugevis, -
- og jeg spurgte Kit, om vi ikke skulle kigge nærmere på det.
Før vi tog af sted, skød han en fodbold, som fyldte for meget.
Så begravede han nogle af vores ting.
Han sagde, at ingen vidste, hvor de var, og at når vi kom tilbage, -
- så ville de ligge uændrede der, mens vi ville være forandret.
Og kom vi ikke tilbage, så ville nogen grave dem op om mange år, -
- og undre sig.
Vi skulle have sprunget på det.
Det kørte for stærkt.
Jeg kunne have sat bilen ud på sporet og stoppet det.
Så ville vi være fanget her.
Måske skulle vi bare blive her. Jeg ved det ikke.
Du er gal.
Kit snurrede flasken og lod skæbnen afgøre, hvilken vej vi skulle køre.
Det skråner for meget. Vi må finde et mere fladt sted.
Hvad med her?
Det kan være lige meget.
Hvis jeg overhovedet er til noget, vælger jeg den rigtige vej.
- Kan du ikke se det? - Nej.
Man kan vel ikke forvente mirakler.
Vi fortsætter mod bjerget.
Bare husk, at jeg sagde, at det var en dårlig idé.
Ved solnedgang begav vi os mod Saskatchewan-bjergene, -
- i Kits øjne et forjættet land uden for politiets rækkevidde.
Han havde brug for mig som aldrig før, men noget kom mellem os.
Jeg lyttede ikke til ham mere.
Jeg sad i bilen og læste et kort og sagde sætninger -
- med tungen oppe i ganen, så ingen kunne høre, hvad jeg sagde.
Vi nærmede os grænsen.
Ude over prærien i horisonten -
- så vi gasflammer fra Missoula-raffnaderierne.
Mod syd så vi lysene fra Cheyenne, -
- den største og flotteste by, jeg havde set.
Lysene bragte mange følelser op i mig.
Jeg besluttede, at jeg ikke ville flakke rundt -
- med en taber, selvom jeg elskede ham.
Jeg tog mig sammen og fortalte Kit det.
Sagde, at selvom vi kom op nordpå, ville han stadig ikke kunne få job.
Jeg kan få job hos det beredne politi.
Jeg har alle kvalifikationerne.
Jeg kan ride og skyde -
- og har ikke noget imod kulde.
Jeg kan godt lide kulde.
Hvad for noget?
lkke noget.
Jeg ævlede bare løs som sædvanlig.
Undskyld. Jeg hørte ikke efter.
Lad være med at slikke på den.
Altså . . .
De vil se dit kørekort, før de ansætter dig.
Det skal ikke være nogen hindring.
- Ryger du Pall Mall? - Ja.
Du har ikke set mig, når jeg bliver stædig.
Lad være! Nat King Cole!
Hvis jeg kunne synge sådan . . .
Hvis jeg kunne synge om, hvordan jeg har det lige nu . . .
Det ville blive et hit.
Kit vidste, at det snart var slut.
Tænkte på, om han ville høre lægen erklære ham død.
Om han ville kunne læse, hvad pressen skrev, fra det hinsides.
Han frygtede at stå alene, uden en pige til at skrige hans navn.
En stund gjorde synet af bjergene i morgensolen ham optimistisk.
Sikke et syn.
Sig mig en ting.
Hvad siger en lille Texas-pige som dig til det syn?
Jeg elsker luften her.
Godmorgen.
Har du noget benzin?
Måske.
Så er vi nødt til at bede dig om det.
Vi er snart løbet tør. Har kørt hele natten.
Jeg har ikke tid til at forklare.
- Jeg kan ikke undvære noget. - Lige et øjeblik . . .
Det er din vogn, ikke? Du er vel ikke gået herhen.
Det er min.
Vi kan bytte med min Cadillac.
Det er en god handel. Spørg hvem som helst.
Hvad er markedsprisen på sådan en, Mildred?
Hvem er du?
Carruthers. Jeg går rundt og skyder folk.
- Men jeg får ingen medalje for det. - Kit.
Du kan godt begynde at løbe, kammerat.
- Giv mig en chance! - Af sted.
Jeg havde på fornemmelsen, at det blev i dag.
- Helikopter. - Ja.
Han vil ikke flyve os en tur.
- Vi løber hen til bilen. - Det har jeg ikke lyst til.
Har du en bedre idé?
Jeg vil ikke med.
Hvad?
Hvad er der galt med dig?
Hvad er der i vejen med dig?
Jeg forstår ikke sådan nogle som dig.
Det gør jeg virkelig ikke.
Vil du have en ekstra chance?
Kl. 1 2, Grand Coulee Dam. Nytårsdag 1 964. Kom.
Er du med?
Er her nogen?
Dav.
Har du patroner til en .300 savage?
- Niksen. - Jeg skød til måls efter flasker.
Fylder du den op? Tak.
Tag, hvad du vil have af det lort.
Hvad foregik der i hovedet på ham, før de tog ham?
Hvorfor stak han ikke af, mens han kunne?
Tænkte han, at de ville tage ham dagen efter?
Var det afmagt?
Han sagde, at han var punkteret, men det lød, -
- som om det var løgn.
Dav.
Bliv der.
Jeg kunne have holdt en hær på afstand i bjergene.
- Jaså? - Så længe jeg havde ammunition.
Det var lige deromkring, l fik mig.
Det lykkedes, Ray.
- l skal ikke lade bilen stå her. - Hænderne om bag nakken.
Tag den anden på selv.
Han er sgu ikke større end mig. Se lige.
Jeg får blomkålsører.
Det skulle han have tænkt på, før han blev taget.
Skulle han ikke?
Tror l, jeg ryger i stolen?
Det ved jeg ikke.
Hvad for en riffel skød l med?
En .36.
- Har du prøvet det før? - Nej.
l to var nogle sande helte.
Det skal jeg nok lade et ord falde om i byen.
Du smed min hat ud af vinduet.
Vil du melde mig?
- Nej. - Kit.
Jeg har et spørgsmål til dig, Kit.
- Kan du lide mennesker? - De er gode nok.
Hvorfor gjorde du det så?
Det ved jeg ikke.
Jeg ville være kriminel. Bare ikke en, der var så slem.
Men dem skal der jo også være nogle af.
Ved du, hvem han ligner?
- Du ved det godt, ikke? - Nej.
Kraftstejleme om du ikke ligner James Dean.
Hvordan går det?
Godt, efter omstændighederne. Jeg kan bare ikke bevæge mig.
- Flot frakke. - Synes du? Det er læder.
Her er der rigtig gevinst.
Jeg har haft den i 1 0 år. Hvem skal have den?
- Giv mig den. - Værsgo.
Hvor kommer du fra?
- South Dakota. Og du? - Herfra.
Vil du have en kam?
- Joni James er fra South Dakota. - Hun slap også væk.
- Hvem er din yndlingssanger? - Eddie Fisher. Og din?
- Eddie Fisher. - Hold da kæft. Vil du have en pen?
- Har du været i Kansas? - Hvor gammel er du?
Læser du ikke aviser?
- Har du været gift? - Nej.
Frygter du døden, Kit?
Det har jeg ikke rigtig overvejet.
Hvabehar?
- Gjorde du, mens du var på flugt? - Ja.
lkke for at blande mig, -
- men de håndjern niver altså.
Jeg skal bruge din underskrift.
Jeg skal først læse det. Får jeg en cola?
Klart.
Kom.
- Opfør jer pænt. - Bare rolig.
Holly er herhenne, hvis du vil se hende.
Klart.
Jeg lod ham skrive under, så der ikke bliver ballade.
Kan jeg ikke lige få lov?
Dav.
Bare rolig. Jeg får dig frifundet.
Der er andre drenge derude. Du får det sjovt.
Vi havde det mægtigt, ikke?
Én ting kan jeg sige.
Ham fyren med den døve tjenestepige er heldig, at han ikke også er død.
Det var nu synd med din far.
Ja.
Det må vi tage en snak om engang.
Værsgo, Tom.
- Tak. - Mange tak, politimester Sims.
- Undskyld besværet. - Du har ikke besværet mig.
Tak, alligevel.
Nå, men . . .
- Held og lykke, Kit. - Tak.
- Jeg mener det. - Det ved jeg godt. l lige måde.
- Så går vi. - Godt. Tak.
Kom, Røde.
De fløj os hjem til South Dakota.
De holdt ham isoleret, så han ikke kunne tale med sine medfanger.
Han vidste, de ville synes om ham. Især morderne.
Selv fk jeg en betinget dom og nogle onde blikke.
Siden blev jeg gift med min advokats søn.
Kit sad og sov, mens hans tilståelse blev læst op.
Han blev dømt til døden i den elektriske stol.
Der døde han en varm forårsaften et halvt år senere -
- efter at have doneret sin krop til forskning.
- Hvor har De købt den hat, sir? - Det er statens.
Sådan en ville jeg gerne have.
Du er noget for dig selv, Kit.
Tror du, de tager det med i deres overvejelser?